Hvor er Harris?
Mamma?
Hallo.
Hei, mamma.
Hun fortsetter å spørre etter Harris. Hvem er Harris?
Harris var mitt første feiltrinn.
Husker du ditt første feiltrinn?
Det var bare noe du drømte.
Ditt første feiltrinn er som ditt første kyss. Du glemmer det aldri.
Hvil deg litt nå.
- Du har aldri fortalt om en Harris. - Det skulle være en overraskelse.
Dere liker vel overraskelser?
Er han en gammel kjæreste?
Ja, min og Buddys.
Buddy var også glad i ham.
Harris og jeg drepte Buddy.
- Hva snakker du om, mamma? - Nina, hun har ikke drept noen.
Se på meg, mamma. Prøv å konsentrere deg.
Buddy!
- Hei, søta. - Hei.
Jeg har sittet på en buss i sju timer. Jeg er ikke i nærheten av søt.
Jo, du er alltid søt.
Det blir opp til deg å få stoppet bryllupet.
- Meg? - Du er Lilas siste håp.
Jeg er ikke noens siste håp.
- Alt går nok bra. - Connie, du er en så god mor.
Jeg var ikke noen særlig god mor.
Du var en veldig god mor, kjære.
- Å, hold kjeft. - Hold opp, mamma.
Jeg er ikke noens kjære.
Det var en feil å kalle opp den stjernen etter meg.
Hei, kjære.
- Er alt i orden? - Ja, selvfølgelig.
Jeg skal jo gifte meg. Jeg skal vise deg rommet ditt.
- Jeg visste ikke det var så flott. - En drøm familien ikke våkner fra.
- Klærne mine er visst helt feil. - Du er da fin.
Hvor har du fått den blusen fra? Du finner alltid så spesielle ting.
Kom.
- Flott kjole. - Draculas brud.
Da blir de kanskje mer redd meg enn jeg er dem.
Familien min er ikke redd for vampyrer. De er for blodfattige.
Kom så viser jeg deg rundt.
Jeg mangler en åpningsreplikk.
Så dumt at "Kall meg Ismael" allerede er tatt.
Hva med: "Det var den beste tiden, det var den verste tiden"?
- Funker ikke. - Da må jeg finne på noe annet.
Eier dere klippene også?
Ja, den er kjent som spranget på folkemunne.
Jeg har tenkt å bli til noe tross mine gode kår.
Se der. Der er en jeg vil du skal møte.
Harris!
Hei, Buddy.
Kom her.
- Stakkars båt. Hvem har passet den? - Ingen, antagelig.
Dette er min storebror, Harris Arden. Doktor Harris Arden.
- Den eneste som arbeider for føden. - Jeg er ikke hans bror, en tjener.
Ann Grant.
Kjent for upassende påkledning.
Hvis de ikke gidder å passe båten, burde de selge den.
Hva er galt med den?
Mugg, rankeføtter, og så er den lekk.
- Går det å seile i den? - Ja.
- Blir du med ut og seiler? - Jeg tror jeg har brudepikeplikter.
Vær forsiktig.
Pip og Fitzgerald. Jeg visste ikke at de kom.
Bord ni ser bra ut.
- Ann! - Hei, mrs. W.
Så herlig å se deg.
Halvparten av gjestene jeg har plassert ved samme bord, -
- er enten dødsfiender, har hatt kaotiske affærer, eller begge deler.
Jeg hører at du vil beære oss med en sang på mottakelsen.
Jeg tror ikke akkurat noen vil betrakte det som en ære.
Hva med å synge en av Schuberts vakre sanger?
Jeg synger ikke sånne sanger.
Men jeg kan klare "Time After Time" uten å synge falsk.
Så... hva gjør vi med dette her?
Kunne vi ikke flytte Ellie og Joe Mortimer over til bord fire?
- Sammen med Fairfield? - Går det ikke?
Husker du ikke tennisgreia forrige sommer?
Du store min. Bra en av oss er oppmerksom.
- Tok Buddy deg med ned på stranda? - Ja, jeg hilste på Harris.
Hva skal vi gjøre med Mortimers?
Her er et kort fra en som heter Peach.
Peach Howze LaMott. Vet du hvem det er?
- Det høres ut som en stripper. - Mor har ikke kjent strippere.
Etter hvert er alt mulig.
- Hvorfor er du så besatt av det? - Jeg er da ikke besatt.
Hun nevner et par navn, og straks leker du detektiv.
Hun snakker om folk vi ikke kjenner.
Sier at Harris var hennes store kjærlighet, og at de drepte en.
Hun er jo ikke helt med.
Jeg har bare en følelse av at det er noe.
Hvem skal snakke med Lila om den grønne kjolen?
Hei, Ann. Så koselig å se deg.
Jeg står midt i en kjolekrise.
- Den kler Ann mye bedre. - Hvor har du fått de skoene fra?
Jeg tror det var et sted i The Village.
- Fant du dem i en landsby? - Nei, Greenwich Village i New York.
Den champagnefargede står flott til håret ditt. Det blir så morsomt.
Jeg kan ikke vente.
Hva nytter ord
jeg sier deg?
- Du er på nå. - Jeg vil ikke på. Jeg vil tilbake.
Beklager, det går ikke.
- Jeg gjorde et feiltrinn. - Feiltrinn er vakre.
De er en del av moroa.
Jeg har jo på meg feil kjole.
Jeg kan ikke dra ut å seile i denne kjolen.
- Mamma forsøker å fortelle oss noe. - Jeg tror hun trenger fred nå.
Når jeg ligger for døden, må du gjerne spørre meg ut om livet mitt.
Hvis du ikke vil gi mamma fred, så gi meg det da.
- Vi bør ikke krangle nå. - Det er ikke noe å krangle om.
Jeg vil ikke la deg pine mamma mer. Ikke nå.
- Hva sa du? Pine henne? - Unnskyld, dårlig formulering.
Så jeg piner henne, og du gleder henne ved å få mann og barn?
Jeg gidder ikke unnskylde for at jeg har et bra liv.
- Der kommer jo livet ditt. - Ethan ser hele tiden på meg.
Hvorfor falt apen ned fra treet?
- Fordi den var død. - Kom og si hei til bestemor.
- Er hun død? - Nei, hun hviler seg bare.
Hun blir så glad for å se dere. Kom igjen.
Der ser dere. Hun sover bare.
Men hun dør snart.
Hun har hatt et godt og langt liv.
Hun elsker dere to overalt på jorden.
- Kan jeg få røre ved hånden hennes? - Selvfølgelig, bare vær forsiktig.
Er det nå jeg skal på?
- Du skal ikke noe, mamma. - Hvor er kjolen min?
Bare sov videre nå.
Da du var liten gråt du alltid når jeg tok på meg den kjolen.
- Den var et tegn på at du skulle ut. - Men jeg gikk jo aldri langt unna.
Jeg kom aldri ut på den seilturen. Det skulle jeg ha gjort.
Jeg skulle ha blitt med dem ut å seile.
Er det ikke litt tidlig?
I Newport begynner man etter lunsj. Vil du ha en?
Nei takk.
Hvem er Harris?
Harris er sønn av vår gamle forvalter.
Det er ikke sant...
Dette er ikke sommerhuset vårt, men vår sommerresidens.
Og ja, Harris er forvalterens sønn.
Om sommeren bodde Harris og hans mor i leiligheten utenfor kjøkkenet.
Gjorde de?
Ok, på tide å holde munn og ta en dans.
Hvis det blir slåsskamp under mottakelsen, -
- er det i hvert fall ikke bordplasseringens skyld.
Du skrur vel den ned litt, hva?
Er dressen din klar til i kveld?
Og du trenger en klipp.
- Jeg mater dem, så kommer jeg igjen. - Mor! Ethan promper!
Sett deg ned, Chloe.
Ha det.
Det får en på andre tanker, hva?
Sa du ikke nylig at du gjerne ville ha barn?
Jo, etter en hel flaske champagne.
Og jeg besvarte bare spørsmålet ditt.
Jeg mente det faktisk.
Kjære, kan vi ikke snakke om det når min mor ikke ligger for døden?
Jo, unnskyld.
Det virker bare som om... Kanskje...
Kanskje det er nettopp nå man skal vurdere å skape nytt liv.
Ja, det er sant.
Hva om jeg ikke har lyst?
Jeg mener ikke bare akkurat nå. Jeg mener...
...aldri noen gang.
På tide å holde munn og ta en dans.
- Hvordan er det med henne? - Ikke så bra.
Nå handler det bare om å holde henne så smertefri som mulig.
- Hun sier så mye rart. - De gjør ofte det mot slutten.
Medisinen kan gjøre at de drømmer mye.
Hun har snakket om... folk fra gamle dager, -
- som min søster og jeg aldri har hørt om.
Det kan være folk hun har møtt, eller ikke.
Det kan man aldri vite.
Så, mamma? Er det bare noe du ligger og drømmer?
Lila begår en stor feiltagelse, tror du ikke det?
Det er vanskelig å si.
Ok, men hva liker du best ved Karl?
- Nei, jeg... - Ja? Jeg venter.
Karl er...
...høy.
Men hvis det er det Lila vil.
Nei, det er det Lila tror det ventes at hun vil.
- Det er noe annet. - Kanskje ikke for Lila.
Jeg syns...
Jeg syns hun skulle gifte seg med Harris.
Syns du det?
Han har vært hennes store kjærlighet helt siden vi var små.
- Er Harris forelsket i henne? - Alle er det. Jeg er.
- Er ikke du også? - Hun er en av mine beste venner.
Snakk med henne om det.
- Vi hopper over neste dans. - Nei, jeg er i farta.
Akkurat!
- Hei, Ann. - Hei.
Søs, det var du som fikk både utseendet og hjernen.
Du fikk sikkert også talentet. Ja, jeg sier det bare.
Sett deg ned, Buddy.
Det er også mer enn nok av kvaliteter til lillebror.
Jeg er munter, og bra i krisesituasjoner.
- Du verden, Karl. Du er så høy. - Takk.
Ann, har...
Har Lila fortalt deg at Harris var den første hun kysset?
Jeg var 15. Jeg var nok tiltrukket av eldre menn i den fasen.
Harris har en granatsplint fra Korea rett her.
På feil sted på feil tidspunkt. Jeg er ingen helt.
Selvfølgelig er du det.
- Jeg har hørt du er sangerinne. - Jeg prøver å synge.
En dag kommer hun til å synge i Carnegie Hall.
Jeg er glad hvis jeg kan betale strømregninga en dag.
- Jeg lokket deg ned til stranda. - Du hadde vært i fars whiskydepot.
Jeg måtte. Jeg skulle tilbake til kostskolen.
- Det var mitt siste håp. - Du gikk ut som et lys.
Nå må jeg visst tilstå her.
Da du ikke kysset meg tilbake, lot jeg som om jeg besvimte.
Det var det eneste jeg kunne komme på.
Du var veldig overbevisende.
Så bar du meg opp til huset, og...
Jeg må innrømme -
- at jeg forestilte meg at jeg var Catherine, og du var Heathcliff.
- Harris er lege. - Ja, det har du allerede sagt.
I Shelburne Falls, Massachusetts.
Det er der han vokste opp. Han ville praktisere blant sine egne.
- Det er imponerende. - Bare for Buddy.
Harris, vil du danse med den vordende brud?
Med glede.
- Ann og Buddy, kom igjen. - Jeg står over denne her.
Harris kjempet i Korea, -
- kom hjem og ble lege på dette lille stedet.
Han er pokker meg en ekte ridder.
Han er Lilas eneste kjærlighet, og hun ødelegger livet sitt.
Du har visst fått nok.
- Det føles aldri nok. - Det er nok. Tro meg.
Hun snakker hele tiden om en Harris.
Kanskje han var hennes livs store kjærlighet, kanskje bare en fantasi.
Det virker som om du er...
...mitt livs kjærlighet.
Jeg vet ikke hvorfor. Du er ikke lett, men jeg... elsker deg visst.
Så søtt.
- Søtt? - Jeg mente det ikke sånn.
Jeg elsker deg også.
Jeg trenger bare litt mer tid.
Nina, jeg...
Jeg kan ikke fortsette sånn så mye lenger.
Jeg kan ikke være med ved din mors dødsleie, -
- hvis jeg ikke engang vet om jeg skal være i livet ditt.
Det er noe jeg må fortelle deg.
Jeg er nødt til å fortelle deg at det kanskje må være slutt.
Kanskje det bare er meg som er usikker og forvirret...
...og utafor.
Men hvis du blir værende og går og venter på -
- at jeg skal forvandle meg til din drømmekvinne, -
- så må jeg si at du kan komme til å vente veldig lenge.
Lila, er det deg?
Alt i orden, Ann.
Lukk opp.
Hva er det?
Lkke noe. Det er ikke noe.
Det kan jo ikke stemme.
Det er bare bryllupsnerver.
Er du sikker på at du vil gjennomføre det?
Så lille Karl kommer hjem og annonserer stolt -
- at han ikke skal gifte seg med mamma likevel.
Han vil gifte seg med Jean Harlow.
Men hvis dere spør meg, har han funnet en som er mye bedre.
- Velkommen i familien, Lila. - Takk.
Jeg håper du vet hva du går inn i.
Skål!
- Som brudens meget stolte far... - Søs! Søs!
Vet du hva du har, søs?
Du har virkelig evnen til å elske.
Du er et kjærlighetsgeni.
Det er så mange statuer av generaler og politikere, -
- men ikke nok statuer av sånne som deg.
I denne verden, i denne verden, -
- er det så mye som likner kjærlighet, -
- og høres ut som kjærlighet og kaller seg for kjærlighet...
...men ikke er det.
Det er bare mennesker -
- som sier og gjør det de tror man bør... si og gjøre.
Og du...
Du er bare den beste.
Den beste.
Skål for kjærligheten. Og skål for deg.
- Nå er det visst i seng, Buddy. - Festen er da ikke over ennå.
Vi skulle ut og gå en liten tur, ikke sant, Buddy?
Jo, en spaseretur er akkurat det jeg trenger nå.
Vi er nødt til å snakke Lila fra det bryllupet.
Så det er vår oppgave?
Ann, kom her...
Buddy! Kom Buddy, nå setter vi oss ned her.
Ja, det er nok en god idé.
Nei, nei, nei!
Hei, dere vakre mennesker.
Buddy...
Jeg gjetter på at han har vært sånn siden han var 10.
Han begynte ikke å drikke før han var 12.
Han er en katastrofe.
Men jeg er likevel glad i ham.
Jeg også.
Greit, da er han under dyna.
Du har visst en del erfaring med dette?
Han viste meg stjernen han har valgt til deg.
Å, den.
- Det er en fin, liten stjerne. - Ja, den er veldig fin.
Den er en av Sjustjernen.
Se, der er den. Rett der oppe.
- Er dette for personlig? - Nei, nei.
Jeg traff Buddy på college. Etter tre uker ga han meg en stjerne, -
- og sa at peonen var min blomst, -
- tårnsvalen var min fugl, og morbærfiken var mitt tre.
Og han kunne fortsette.
- Var han forelsket i deg? - Nei.
Han var min beste venninnes lillebror.
Når vi gikk rundt på universitetsområdet, -
- sa han alltid at tårnsvalen var min fugl, onyksen var min stein...
Til slutt spurte jeg hvorfor han alltid gjorde det.
Vet du hva han svarte?
Han gjorde det for at jeg skulle huske ham -
- hver gang jeg så peoner, tårnsvaler, morbærfiken og så videre.
Som om han trodde at han ville... forsvinne en dag.
Er ikke det trist?
- Ser du stjernen der borte? - Hvor?
Den mellomstore der oppe, -
- nær Orion.
Ja.
Det er vår stjerne.
Det er den vi så på da du var ei vakker, ung jente -
- som ble kysset av en eldre fyr, som ikke hadde rett til å kysse deg.
Og etter den helgen så du ham aldri mer.
- Jeg burde gi deg en lusing. - Ja, vær så god. Det burde du.
Du forventer så mye. Men klærne er feil, du sier feil ting, -
- og før du vet det, kan du ikke skjelne livet fra dine feiltrinn.
Du vil føle at du gjør alt feil.
Hva om det ikke fantes feiltrinn?
Du har visst ikke møtt mine menn.
Jeg har møtt dem.
Men du ville ikke si det, -
- hvis du hadde sett meg i et maxiskjørt.
Jeg har sett deg i maxiskjørt.
- Hvem er du? - Jeg er nattsykepleieren.
Kjolen din er temmelig aparte for en sykepleierske, -
- hvis jeg får si det.
Det får du.
Men du er en ekte sykepleier.
- Du er utdannet sykepleier? - Jo.
Jeg kan gjøre alt du trenger.
Kan du fortelle meg hvor det ble av livet mitt?
Jeg kan fortelle deg at din stjerne er Alcyone, -
- at din stein er ametysten, og at din fugl er trosten.
Nei, min fugl er tårnsvalen.
Jeg er redd du tar feil.
- Tar jeg virkelig feil? - Ja, det gjør du.
Kom inn.
Så du er våken?
- Det er bryllupsdagen min. - Og været er perfekt.
Ja, er det ikke?
Så, så.
Lila, er du helt, helt sikker på at du vil gifte deg med Karl?
Nå sier jeg det bare altså.
Jeg tror ikke at du er forelsket i Karl.
Jeg tror du er forelsket i Harris.
- Det er latterlig. - Er det?
Jeg er ikke forelsket i Harris, og Harris er ikke forelsket i meg.
- Er du helt sikker? - Ja.
- Vil du vite hvorfor jeg er sikker? - Ja.
- Fordi jeg spurte ham. - Gjorde du det?
I går kveld midt under prøvemiddagen -
- fortalte jeg ham at jeg helt siden jeg var 15...
...har sagt nei til alle andre fyrer, fordi de ikke var ham.
Hva innbilte de seg ikke å være Harris?
Jeg tilbød ham nærmest å snike meg ut med ham, og gjøre alt -
- han ville at jeg skulle gjøre.
Hvis jeg skal være helt ærlig, så kan jeg forstå deg.
Jeg tror ikke jeg hadde klart halvparten av det.
Rent anatomisk.
Hva sa du da at du ville gjøre?
Jeg ydmyket meg totalt.
Skjønner du det? Vet du hva jeg prøver å si?
Jeg var nødt til å vite om jeg hadde en sjanse hos Harris.
Og jeg fikk svaret mitt.
Og nå skal jeg gifte meg.
Kanskje det ikke er Harris som er den rette.
Men du trenger ikke å gifte deg med Karl.
Skulle jeg bare sende alle hjem og si at bruden har ombestemt seg?
Ja.
- Jeg er 24 år. - Og hva så?
Det ville ta knekken på Karl.
Han ville komme over det.
Nei, det ville han ikke. Han er ikke...
Han er ikke typen som kommer over den slags.
Lila? Har du stått opp, kjære?
Et øyeblikk, mor.
- Vi har mye å gjøre. - Jeg vet det.
Du må være en god brudepike for meg.
Du må være veldig, veldig snill mot Karl.
Kan du gjøre meg den tjenesten?
Er det virkelig det du aller helst vil at jeg skal?
Han er en god mann. Han blir en vidunderlig ektemann.
Nå må du altså opp, kjære.
- God morgen, Ann. - God morgen.
Den gang virket det som en god idé.
Men så førte det ene til det andre, -
- og når jeg ser tilbake på det...
Hva ser du da?
Sløseri. Fiasko.
- Ser du bare det? - Ja, stort sett.
Prøv å tenke på en lykkelig tid.
Ikke vær nedsettende?
Hvorfor lukker du ikke bare øynene -
- og tenker på en tid da du var lykkelig?
Det er best å velge et hverdagsminne.
En hverdagssituasjon fra en helt vanlig dag.
Jeg vil hjem, mamma.
- Å, lille venn... - Alle har en mening.
Jeg er en fryktelig dårlig mor.
Beklager kjære, men mamma har ikke råd til en barnepike i dag.
- Det er best jeg går hjem med henne. - Vi må øve.
Gi henne til meg. Jeg har tre selv, og vet hva jeg skal gjør.
Se her. Dette her er et piano.
Og vi to skal spille på det, mens din mor synger for oss.
Nå starter vi.
Se på mamma.
Hvor ble det av kjolen din?
Hvilken kjole?
- Hei, Luc. - Hei, Annie.
Hvordan går det med bandet?
Vi er ute på landeveiene.
Connie, likte du sangen min?
Jeg er Nina. Connie dro hjem noen timer.
Jeg skulle ikke ha dratt deg med på alle de spillestedene.
Føler du deg bra, mamma? Har du mye smerter?
Vi får la henne hvile seg litt.
Jeg vil gjerne bli et øyeblikk. Alene.
- Ikke slit henne ut. - Bare fem minutter.
Hei, mamma.
Hvordan har du det?
Vi snakker ikke om meg. Hvordan har du det?
Jeg er ok.
- Jeg er Nina, ikke sant? - Jo, selvfølgelig.
Du ser litt matt ut. Få kjenne på panna di.
- Jeg har det bra. - Nei, det har du ikke.
Jeg har det bra nok. Det er ikke jeg som er syk.
Men du har det ikke så bra heller.
- Kan jeg fortelle deg noe? - Selvfølgelig.
Jeg er gravid.
Å, kjære...
...det er fantastisk.
Med Luc. Det er Lucs barn. Vårt barn.
Jeg har ikke sagt det til ham. Jeg har ikke sagt det til noen.
Mamma... jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg tror ikke jeg kunne finne på å kvitte meg med det, -
- men jeg kan heller ikke forestille meg resten av livet sammen med Luc.
Vi har vært sammen i tre år nå, og jeg har aldri følt meg sikker.
Jeg er to måneder på vei.
Kanskje jeg vil angre det resten av livet hvis jeg får det, -
- kanskje jeg vil angre det hvis jeg ikke får det.
Det er skjønt å få barn.
Du sa at Harris var din eneste kjærlighet.
Jeg vil gjerne føle sånn.
Harris viste meg hvor stort det kan være.
Fortsett.
Vil du love meg noe?
Når min søster er blitt gift med Dwight D. Eisenhower, -
- kan vi ikke kjøre til New York sammen? Bare vi to.
Vi kan gå på fylla, gå fra bar til bar, -
- bare menge oss med forbrytere og utskudd.
Jeg synger for forbrytere og utskudd.
Fra torsdag til søndag. Man blir fort lei av dem.
Se der. Se.
- Tror du det er et brev i flaska? - Ja, hvorfor ikke?
Karl har sikkert kastet mange flasker i vannet i går til Lila.
Nei, den er til oss.
Bare vent og se. Det står nok noe i retning av:
"Lila, jeg elsker deg for evig."
Heller: "Den som finner flaska, får oppfylt tre ønsker."
Begynn og tenk på hva du vil ønske deg.
Og?
Det er vin. Veldig gammel vin.
- Ikke drikk den. - Hva tror du egentlig om meg?
Unnskyld. Selvfølgelig ville du ikke det.
- Hei. - Se hva jeg har funnet.
Du store. Kjolen til nattens dronning.
- Husker du at hun brukte den? - Så vidt.
Når jeg tenker på mor, ser jeg henne alltid i denne -
- på vei til jobb. Hun elsket det så høyt.
- Det var nesten masochistisk. - Nei da.
Hun endte med å opptre i brylluper.
Husker du den gangen hun tok oss med til en konsert med Peggy Lee?
- Det var forferdelig. - Nei.
- Mamma gråt. - Fordi hun ble så rørt.
Fordi hun satt der med to små jenter, og Peggy Lee sto oppe på scenen.
Hvor ulykkelig må du gjøre henne?
Kan du oversette?
- Glem det. Vi er slitne begge to. - Jeg syns ikke vi skal glemme det.
Flott.
Du vil gjerne late som om mors liv var like uforløst som ditt.
Du får ikke lov til å forpeste hennes siste tid -
- med alskens gamle ulykker, som kanskje bare er feberfantasier.
Du skal ikke komme her og stemple mitt liv som uforløst.
Så ditt liv er forløst?
Den forløste har karriere, ekteskap, hus og hage.
- Tilfeldigvis i nærheten av mamma. - Hun trengte en i nærheten.
- Rengjøringshjelp, au pair... - Hun var så svak.
Og ingen sex, for selv om du ikke var trøtt, ville jo barna høre det.
Hold opp!
Jeg ser ikke på deg og tenker: "Oi, der er en forløst kvinne."
- Så la oss snakke om ditt liv. - Greit.
- Du har hatt fire karrierer. - Gogodansen teller ikke.
Du ville jo bli danser.
Fatter du hvor hardt det var å erkjenne at jeg ikke var bra nok?
Jeg tror ikke du virkelig prøvde. Luc er en av ente kjærester.
- Hvor mange er ente? - Og du dropper ham også.
Om fem år har du ny jobb og ny kjæreste.
Og fem år senere gjentar historien seg.
Det er ikke noe som får tak i deg, du driver bare videre.
Noe har fått tak i meg.
Jeg er gravid.
- Er du? - Ja.
Å, kjære...
- Sett deg ned. - Jeg er bare to måneder på vei.
Det var en liten luring.
Det kan skje selv en med uttalt skrekk for faste forhold.
Sett deg ned nå.
Ok, så setter jeg meg ned, hvis det betyr så mye for deg.
Du kan bli en flott mor.
Du elsker virkelig ungene dine, ikke sant?
Over alt på jorda.
Jeg har forstått det.
Det betyr ikke at jeg ikke kan bli sprø av dem.
Og jeg lurer da også innimellom på -
- om jeg heller ville være en surferberte med sju dumme kjærester.
Jeg kan forstå det også.
Lover du ikke å bli sint hvis jeg sier noe?
Jeg skal gjøre mitt beste.
Hvis du skal fortsette å være den slemme jenta, -
- som skal ødelegge alt for alle du møter, -
- risikerer du å ende opp alene.
Unnskyld, Nina.
Der kan du se.
Jeg ble ikke sint.
Hei.
- Hva gjør jeg her? Hvem er du? - Jeg er jo nattsykepleieren.
- Du sa du hadde møtt mine menn. - Jeg har dessverre ikke det.
Jeg giftet meg med Ralph Haverford, forloveren.
Er det ikke rart? Tok jeg det for bokstavelig, tror du?
Jeg forlot ham ute på fortauet som et stykke tyggegummi.
For en brudepike...
Føler du deg bedre nå?
Så giftet jeg meg med Phil, Ninas far. Han hadde så fint hår.
Det er fint med flott hår.
- Er du gift? - Ja.
Elsker du ham så du blir gal av det?
Vi har vært gift i snart 40 år.
Jeg har også vært gift i over 40 år.
Med Harris. Jeg har bare ikke sett ham under hele ekteskapet.
Kanskje det er den beste måten.
Er det noen du vil jeg skal ringe?
- Er du nervøs? - Ja... litt.
Du ser fantastisk ut.
- Bare pust godt inn. - Ja.
Peach...
Lurer på om Peach og Pip blir de neste?
- Pip er litt stiv. - Peach liker det.
Så er det oss.
Så kunne Buddy få Lizzie.
Syns du alle bryllupsgjestene dine skal gifte seg med hverandre?
Nei. Men bryllupet mitt kan gjerne inspirere dem.
Ann...
Er du klar, kjære?
Ja. Jeg er klar.
"Vi er av samme stoff som våre drømmer."
- Er du klar? - Jeg er vel det.
Jeg vil gjerne synge "Time After Time".
Hei, alle sammen.
Da Lila ba meg om å synge, -
- sa jeg at jeg bare synger for fyllebøtter og turister.
Og vi er jo ikke turister.
Men hun godtok ikke et nei.
Så Lila... denne er til deg.
- Hvor ble det av deg? - Snek meg ut. Jeg følte meg så dum.
Du var ikke dum! Du var en helt.
Nei, du var helten. Jeg var sånn noenlunde.
Nei, jeg var ikke særlig god. Det er helt i orden.
Det var bare noe ved å stå der oppe og synge den sangen for Lila...
Det er vanskelig å beskrive...
Jeg har alltid liksom bare sunget ut i rommet, -
- men da jeg sang den spesielt til henne...
Det var helt annerledes.
Du har virkelig talent.
For første gang i livet føler jeg...
...at jeg kanskje har talent.
Jeg vil være god til det.
Ikke bare sånn noenlunde, men veldig, veldig bra.
Jeg vil synge på Mars en dag.
Hvis du synger på Mars, -
- så stenger jeg praksisen min og flyr opp for å se deg.
- Trenger vi en ny stjerne for dette? - Ja.
Den bør være nær den du fant i går kveld.
Det er en fin stjerne litt sør for den.
Er den ikke litt for beskjeden?
Det er masse stjerner. Den der er bare din andre.
Hei!
- Avbrøt jeg noe? - Nei, Buddy.
Kvelden står i kjærlighetens tegn.
I alle dens avskygninger.
Kom, nå skal vi danse.
Alle tre.
Jeg har endelig fått en idé til romanen min.
Historien om en gangster som er forelsket i ei rik jente.
Det er jo "Den Store Gatsby".
Pokker.
Vel, i min versjon gifter de seg og lever lykkelig til sine dagers ende.
- Er ikke Ann fantastisk? - Hun er bra.
Ann, Lila og jeg har vært venner siden college.
Nå er Lila hustru.
- Da er det bare Ann og meg igjen. - Buddy...
Buddy, kanskje du skal...
Ops.
Unnskyld, gamle venn.
- Det er vinen. - Kom tilbake da, Buddy.
Jeg er bare litt kamplei, men må tilbake til fronten.
Han kommer vel ikke til å huske det morgen?
Jeg er ikke sikker.
Ann! Ann Grant, førstebrudepike på vidvanke.
Vi må vel ikke fortelle deg om biene og blomstene.
Unnskyld. Jeg er en dårlig brudepike.
- Du er perfekt, Lila. - Bilen venter.
Mrs. Karl Ross...
Og du har ikke sagt... et ord... til noen...
...om det i morges?
- Hva mener du? - Brudens lille hysteriske anfall.
Selvfølgelig ikke.
Bra. Folk kunne lett misforstå det.
Lila, hvis du vil at jeg skal, kjører jeg deg vekk akkurat nå.
Jeg skal nok forklare det for alle. Jeg setter deg inn i bilen og kjører.
Det er ikke for sent.
Bare si det, så kjører jeg deg.
Du må komme og besøke oss i Boston, når vi kommer hjem igjen.
Lover du det?
Ja.
Det lover jeg.
Vel... men da må jeg stikke.
Kom her.
- Vet du hva det er tid for nå? - Spranget.
- Jeg tror jeg dropper det. - Det er en tradisjon.
Du må heie på tullingene.
Jeg er ev av dem. Du heier vel på meg?
- Har dere sett Buddy? - Ja, for litt siden.
Bare gå i forveien.
- Jeg er der innen et kvarter. - Jeg venter på deg.
Er det her du er?
- Jeg kysset Harris. - Ja, jeg vet det.
Det er ikke... fordi jeg er sånn.
- Det var helt i orden hvis du var. - "Er ikke det en flott tanke?"
Den replikken har Hemingway allerede tatt.
- Det er greit. - Lila og jeg har alltid...
Vi har alltid vært forgapte i Harris.
Lila har vært forelsket i ham nesten hele livet.
Men det passer seg ikke å ha et forhold til en av tjenerne.
Det er jo tåpelig.
Ikke for enkelte mennesker.
- Vil du se noe veldig tåpelig? - Ja.
Hva er det?
Det er en lapp du sendte meg da vi gikk i første.
I en filosofitime.
- Jeg kan ikke lese hva som står. - Nei, blekket har bleknet. Det står:
"Wittgenstein, Schmittgenstein. Hva skal vi ha til lunsj?"
- Er det alt? - Ja.
- Og den tok du med i bryllupet? - Nei.
Jeg har hatt den i lomma i...
...fire år.
Hva?
Jeg puttet den i lomma etter den timen.
Og samme kveld på sovesalen, tok jeg den opp -
- og la den på skrivebordet mitt sammen med nøklene og småpengene.
Neste morgen...
...la jeg den av en eller annen grunn i lomma igjen -
- sammen med nøklene og småpengene.
Jeg har hatt den på meg helt siden da.
Jeg forstår ikke hvor du vil hen.
Jo, det gjør du.
Du har drukket altfor mye.
- Hvem av dere er jeg sjalu på? - I morgen tidlig har du glemt det.
Tenk om vi to bare kunne synge og le sammen -
- resten av livet.
Hvis vi fikk et par tullete barn som forsto vår humor -
- og lærte oss noen nye sanger.
Det ville aldri gå.
Nei, ikke for deg.
Nei, kjære.
Ikke for meg.
Jeg er lei for det.
Kan jeg få igjen lappen?
- Kom igjen, Pip! - Pip! Pip! Pip!
Dere rakk det akkurat. Det er min tur nå.
"Så dumme vi mennesker er."
Kom igjen, Peach! Det er Peachs tur.
Vil du hjelpe meg med å holde øye med Buddy?
Jeg vil heller hjelpe deg med å holde øye med meg.
- Endelig ei jente som tør noe! - Vis oss et flott hopp.
Vil du hjelpe meg med å få Buddy i seng?
Slutt og tenke på Buddy. Bare i fem minutter.
Med glede.
Buddy! Buddy!
Kom igjen, Buddy!
Buddy! Buddy! Buddy!
Buddy!
Buddy?
Flytt dere!
- Ser du ham? - Nei.
Hvor er han?
- Ser dere ham? - Nei!
Det må ikke skje deg noe, Buddy.
Er det noen som har mistet noe?
Han er her oppe!
Den smaker salt.
Du er ingen helt. Du er patetisk!
Ha mot til å leve ditt eget liv!
- Er ikke dette det? - Skriv en setning og så en til.
Kyss menn, hvis det er det du vil! Forarg dine foreldre!
Vær en mann! Bare ikke bland meg inn i det.
Du skal ikke gå rundt med en dum, liten lapp -
- som jeg skrev til deg for mange år siden.
Du er ikke interessert i meg. Du har bare dine drømmer om meg.
Ha mot til å innrømme det overfor deg selv.
La meg være i fred.
Fanken heller, nå ble jo lappen våt.
Få meg vekk herfra.
- Hvor vil du hen? - Jeg vil bare vekk fra disse folka.
Jeg vet hvor vi skal dra. Kom.
- Hvor skal vi? - Det er en overraskelse.
Ann... det er bare én ting til jeg må fortelle deg...
Det er én ting til jeg vil si.
Velkommen til gjemmestedet mitt.
"Anatomi for begynnere".
Jeg har visst at jeg ville bli lege helt siden jeg var åtte.
Du er den mest alvorlige mann jeg noen gang har møtt.
Det er nok ikke så mye moro med meg.
Jeg sa ikke det.
Skjorta di er våt.
Hva er dette?
Det er bare noe i lufta.
- Har det alltid vært sånn? - Å ja.
Jeg tror ikke jeg liker det.
For en natt.
- Hvor er Ann? - Og hvor er Harris?
Følg etter den bilen.
Det var litt av et syn.
Nå, gamle venn. Nå er det på tide å ta kvelden.
- Du godeste! - Hva?
Det er blod overalt!
Herregud.
- Han puster. - Jeg ringer en lege.
- Harris er jo lege! - Hvor er Harris?
Harris! Harris!
- Vi må få ham på sykehuset. - Det er farlig å flytte ham.
- Han har noe i hånda. - Hva er det, Buddy?
Det er bare en gammel papirlapp.
- Vi bærer ham. - Nei, ta beina.
Herregud.
- Buddy hadde rett. - Rett i hva?
Rett i det han sa om deg. Du er fantastisk.
Du kommer til å bli berømt.
Det er svært få forunt å bli berømt.
For meg er du berømt.
Jeg har funnet kjolen din.
Den er fremdeles like vakker... som jeg husker den.
Jeg må innrømme at jeg noen ganger hatet deg når du tok den på deg.
Jeg forsto det ikke helt, før...
...jeg selv fikk Ethan og Chloe.
Det virker som om man svikter sine barn, uansett hva man gjør.
Uansett om man synger på nattklubber eller blir hjemme hos dem.
Man begynner å tenke over hvilke av ens feiltrinn de vil glemme.
Og hvilke de fremdeles vil snakke om flere år etter ens død.
Jeg har lenge villet fortelle deg at jeg nå har innsett -
- hvordan det må ha vært for deg.
Nå er jeg redd for at jeg ventet for lenge.
Tror du at du kan være min gode, gamle mor igjen?
Det betyr så mye for meg.
Jeg vil ha deg tilbake.
Nå blir det bråk.
- Kanskje vi bare skulle stikke. - Hvor kan vi stikke?
Vi kan ta båten og seile til Barbados.
- Jeg har aldri vært på Barbados. - Det har ikke jeg heller.
Men vi bør nok bare si farvel til familien før vi stjeler båten deres.
- Jeg har en merkelig følelse. - Av hva?
Jeg vil ikke inn i det huset igjen. Ikke ett minutt.
Det er bare en formalitet.
- Kyss meg. - Med glede.
- Så du kommer og henter meg igjen? - Ja.
God dag.
Er dere Anns døtre?
- Ja, jeg heter Nina. - Constance.
Jeg er Lila Ross, en av deres mors gamle venninner.
Hei.
Sykepleieren ringte og fortalte -
- at moren deres er alvorlig syk, så jeg kom med en gang.
- Jeg håper ikke det er ubeleilig. - Slett ikke. Kom inn.
Hun er ovenpå.
Ann?
Er du en engel? Jeg vil ærlig talt helst slippe noe sånt.
Jeg er ikke akkurat en engel. Det er Lila.
Du godeste!
Å, det er så lenge siden.
År og dager.
Det er utrolig vanskelig å være så syk.
Jeg så Karl gå gjennom det.
Er Karl...
Død?
I sju år nå.
Vi har tre barn.
- Jeg har to jenter. - Ja, jeg vet det.
Jeg traff dem nede. De er bare så vakre.
Kjenner du fremdeles Harris?
Det blir med julekortene.
Han traff ei jente i Shelburne Falls, en sykepleier.
Ja, jeg vet det.
Han skrev et brev til meg.
Jeg vet det.
Jeg trodde jeg ville få så mange sjanser.
Det var da noen.
Men ikke...
Ingen andre rørte ved mitt hjerte som...
Så, så.
Har du vært lykkelig?
Innimellom.
Og innimellom har jeg vært veldig ulykkelig.
Og det er det?
Jeg har aldri forventet like mye av livet som du gjorde.
- Jeg hadde så store forventninger. - Ja, det hadde du.
Og du fikk også mye.
To dårlige ekteskap. Og jeg var ikke noen særlig god sangerinne.
Du sang i bryllupet mitt.
Ja, for et par århundrer siden.
Gud, så fantastisk du var.
Du var så vakker da du sto der oppe på scenen.
Så modig og sterk...
...og full av håp.
Det var ikke noe særlig.
Det betydde noe for meg.
- Jeg tenker på det. - Du verden.
Jeg tenker ofte tilbake på det.
Gjør du virkelig?
Ja.
Harris? Harris!
- Ann? - Hei.
- Hvordan går det? - Greit. Jeg har det bra.
Det er ikke til å tro.
- Jeg flytter til Los Angeles. - Vi skal hjem til Shelburne Falls.
Vi har bare vært på besøk hos min kones bror.
- Er det sønnen din? - Buddy.
Han er to år.
- Du verden. - Vil du hilse på dem?
Jeg må rekke flyet mitt.
- Du ser godt ut. - Takk i like måte.
- Jeg har en datter. - Så flott.
- Synger du fremdeles? - Ikke nå om dagen.
- Hvorfor sluttet du? - Jeg ble gift.
Jeg giftet meg med Ralph Haverford.
Så fikk jeg barn, og ja, du vet...
Det ene fører til det andre.
Jeg må fortelle deg noe.
Jeg vet fremdeles hvilke stjerner som er våre.
Vel...
...ring meg hvis du kommer til Los Angeles.
Ja. Og hvis du noen gang er i Shelburne Falls...
Du tilbød å redde meg...
...fra mitt eget bryllup.
Husker du det?
Ja.
Jeg var ikke helt sikker på hva jeg ville den dagen.
Jeg er heller ikke sikker på hva jeg burde ha villet.
Men jeg har tenkt på deg, som sto der oppe og sang.
Jeg ville ønske jeg kunne synge for deg igjen.
Du kan umulig ha visst hvor mye det betydde for meg.
Men syns du ikke at minst en av oss -
- skulle ha giftet oss med Harris?
Jeg tror...
...vi gjorde det vi måtte gjøre.
Ja...
...vi gjorde vel det.
- Får jeg spørre deg om noe? - Selvfølgelig.
Hvem var Harris?
Harris var en gutt din mor var kjæreste med.
For lenge siden.
Var hun forelsket i ham?
Det var vi alle sammen.
Hva skjedde med ham?
Han ble lege i et fattig område, stiftet familie...
...og ble en gammel mann.
Unnskyld, men jeg er bare nødt til å spørre om noe mer.
Tror du at mor begikk et alvorlig feiltrinn den gang?
Harris var bare en gutt.
Han var riktignok utrolig kjekk, men...
Din mor har hatt et fullt liv. Hun fikk dere.
Og hva fikk hun ut av det?
Hun sang i bryllupet mitt.
Hun oppdro to jenter.
Vi kan ikke få vite alt om livet hennes.
Men... jeg kan forsikre deg om at hun fikk ganske mye ut av det.
Det er taxien min.
Hun har bare sagt så mye rart i det siste.
Mennesket er jo en gåtefull skapning.
Og til syvende og siste er det så lite som betyr noe.
Tror du virkelig det?
Lytt til en gammel dame.
- Hei, mamma. - Hei, vennen min.
Hvordan har du det?
Jeg føler meg helt topp. Jeg føler meg slett ikke syk.
Du ser også litt bedre ut.
Jeg tror jeg har det litt bedre også.
Jeg vil stå opp og lage en stor frokost til oss alle.
Nå er du visst litt for ambisiøs.
- Vil du gjøre noe for meg? - Hva som helst.
Vil du prøve å være lykkelig?
Det var ikke så lite, mamma.
Vil du forsøke å ikke alltid være så redd?
For...
...det fins ikke noe som feiltrinn.
Man blir nervøs...
...men man synger uansett.
Nå vil jeg bare sove litt.
- Mamma, du må hjelpe meg. - Vent litt, Connie.
Du små hjelpe meg nå! Jeg får ikke kjolen på Barbie.
- Kan hun ikke vente litt? - Nei, hun vil ha den på nå.
- Jeg får ikke jobbet i det bråket. - Det kan du ha rett i.
- Vær så god. - Jeg lager middag.
- Kan du ta Nina i 20 minutter? - Nei, jeg har en deadline.
Barbie kommer for sent.
Hva kommer hun for sent til, kjære?
Til festen. Og da går hun glipp av alt.
Jeg ser månen
månen ser meg
og månen ser en skatt som deg
Gud pass på månen pass på meg
pass på min kjære ja, deg
Gud så ned fra himmelen blå
og du ble den kjære som jeg kunne få
han valgte deg blant alle andre piker
for han visste du i mitt hjerte blir
God morgen.
Takk.
Vet du hva?
Nei.
Jeg er gravid.
Det er ikke sant.
- Nei, det er sant. - Du verden.
Er du glad?
Ja. Er du glad?
Jeg tror det.
Det tror jeg faktisk at jeg er.
Du må sette deg.
Jeg er bare to måneder på vei. Det går bra.
Du verden.
- Vi skal ha et barn. - Jeg er skremt fra sans og samling.
- Det blir veldig bra. - Det tror jeg også. Mye av tiden.
Og andre ganger vil jeg være totalt utmattet og sint, -
- og tro at jeg har ødelagt livet mitt.
Jeg skal nok være der.
Du vil vel alltid være der? Også hvis jeg skulle bli...
...forvirret og rar og forferdelig?
Jeg skal gjøre mitt beste.
Det skal jeg også.
Connie...
...vi skal ha barn.
Ja, jeg vet det. Det er så flott.
Jeg...
Det...
Jeg skal bli far!
Du skal bli tante!
Jenter...
...det er best dere kommer opp.
- Jeg venter her nede. - Ja, du blir her, ikke sant?
- Jo. - Det er bra. Veldig bra.